Лікарні в українських селах переповнені пацієнтами з коронавірусною хворобою COVID-19, але там бракує кисневих концентраторів та медикаментів, які селяни мусять купувати самі. Не вистачає в глушині й лікарів.
Про це йдеться у завершальній серії циклу "Село і ковід" новин "Сьогодні" на каналі "Україна 24".
На кладовищі села на Харківщині близько пів сотні свіжих могил – воно неабияк збільшилося у розпал епідемії.
"Ви подивіться! Ось – хрести. Це все – люди, що померлі буквально за два місяці", – розповідає місцева жителька.
У пані Людмили хворі ноги, але вона ходить сюди щодня до могили близької родички, яку втратила півтора місяця тому.
"Бракує нам її сміху, не вистачає її життєрадісності, не вистачає посмішки, її розмови. Ось її могила. Це результат захворювання на коронавірус", – розповідає Людмила.
За її словами, наприкінці жовтня Любов ушпиталили з пневмонією. З лікарні вона телефонувала рідним і скаржилася, що відділення переповнене, лікарі й медсестри розриваються між пацієнтами й не встигають стежити за кожним. Зрештою лікування не допомогло – хвора померла.
"Через те, що мало медперсоналу, через те, що лікують за одним протоколом – а не всім же одні й ті самі ліки підходять, – швидше за все, таке і відбувається", - бідкається жінка.
У цій лікарні лежав, захворівши на коронавірус, і Віктор Павличенко.
"Було страшно, коли був сильний кашель і не вистачало повітря взагалі. Бували такі моменти – ну, думаєш, все", – розповідає чоловік.
Протягом трьох тижнів важкої хвороби він сам платив за крапельниці та медикаменти. Усе, що мали дати задарма, стало в 6 тисяч гривень, а це півтори його пенсії.
"Хочеш жити – значить, треба купувати", – каже пан Віктор.
"Бракує антибіотиків четвертого покоління – цефалоспорини, фторхінолони. Припустимо, кисень – самі бачите, намагаємося забезпечити", – своєю чергою розповідає начальник медичної частини Куп'янської центральної міської лікарні Аббас П'якишев.
Якщо кисню не вистачить у лікарні, на допомогу прийдуть... місцеві фермери. У кабінеті начальника агрофірми стоять два кисневі концентратори.
"Підприємство придбало апарати на випадок тяжкої хвороби когось із робітників чи односельців. І вже не раз ними користувались. В будь-який час можуть звернутися дня і ночі – ми дамо цей апарат і розкажемо: заливають дистильовану воду в посудину, виставляють час, на який треба використати, і об’єм", - розповідає заступник директора фермерського господарства Сергій Басовський.
Не краща ситуація і в селі Бобовище у Закарпатській області.
Місцева фельдшерка Іванна Савчинець щодня виїжджає на порятунок українців на старому уазику, на якому до пологового колись везли її маму. Швидку зварили з трьох машин – незвичний тюнінг видають зелені двері. І в дощ, і в сніг ця швидка їздить у гори. Вона одна аж на 14 віддалених сіл, де проживає понад десять тисяч людей.
"Щасливе, Ростов'ятиця – то все наше, - каже фельдшерка. – Працюємо понаднормово. Тільки-но повернулись від пацієнта, як раптом екстрений виклик, і знову ковід. Хворих багато, хворі собі придумують хворобу. Є багато людей, у кого температура, і вони собі "накручують" оцей "коронавірус", а є багато хто, шо викликають, а нічого викликати. Тому шо понапиваються і викликають собі швидку".
Журналісти зазначають, що місцева швидка не забезпечена експрес-тестами, які можуть "вирахувати" коронавірус, тож вони передають фельдшерці кілька придбаних у столиці.
У чоловіка, якого відвідують журналісти разом із фельдшеркою, зникли і смак, і нюх, і вже кілька днів температура 39. У лікарні в Мукачевому на тестування чекати тиждень, а за допомогою експрес-тесту Іванна робить йому аналіз за 10 хвилин.
Результат виявляється негативним, пізніше це підтвердив і ПЛР-тест із райлікарні.
"Люди не тестуються просто-напросто. Не хочуть тестуватися. Тихо-мирно собі лікуються вдома і звертаються по допомогу, коли вже дуже погано", – бідкається фельдшерка.
Один з авторів сюжету розповідає, що об’їздив із пів сотні сіл на Тернопільщині, Франківщині та Закарпатті й усюди історії схожі.
"Селяни лікуються самі. А про хворобу говорити соромляться! І найбільше бояться осуду односельців", - каже він.
Його співавторка підтверджує, що не зізнаються в недузі й на Східній Україні.
"Я побувала на Харківщині й Дніпропетровщині. Знайшла у тамтешніх селах чимало інфікованих ковід, але про це всі мовчать. Люди не сидять на самоізоляції, а працюють. Бо найбільше бояться втратити роботу, якої в селі й так немає", – розповіла журналістка.
Нагадаємо, журналісти "Сьогодні" вирушили у найвіддаленіші українські села, щоб дізнатися, як там переживають епідемію. І дізналися, що серед "ліків", які селяни вживають від коронавірусу, – сало і горілка, а багато хто у ковід просто не вірить.