![Сергій Пономаренко показав свою мужність. Фото: колаж "Сьогодні"](https://cdn.segodnya.ua/i/image_728x410/media/image/62c/959/ab2/62c959ab24c19.png.webp)
Сергій Пономаренко – капітан ЗСУ та Герой України. Його мобілізували на початку серпня 2014 року у званні молодшого лейтенанта. Наразі рота капітана Пономаренка безперервно захищає від ворожого наступу Харківську область.
Про це повідомляє "Сьогодні".
Що відомо про Героя?
"Передчуття війни, що наближається" виникло у капітана Сергія Пономаренка та групи його бойових побратимів-резервістів набагато раніше, ніж 24 лютого 2022 року, і ветерани АТО з досвідом боїв 2014-2015 рр., переважно — офіцери, почали діяти, не чекаючи на накази: до 12 лютого вони склали план дій з урахуванням можливості того, що агресор "заглушить" в Україні мобільний зв’язок, визначили місця і час збору, "хто за ким заїжджає".
![](https://cdn.segodnya.ua/images/main/icons-siri.png)
Командування бригади охоче підтримало ініціативу "атошників" — і не помилилося: буквально після перших розривів рашистських ракет і бомб в українських містах ветерани зателефонували один одному, оновили план дій, і вже 26 лютого всі вони прибули до з’єднання та були призначені на посади. А 12 березня танкова рота капітана Пономаренка розвантажувалася перед Барвінковим.
Сергій Пономаренко опанував фах танкіста ще в студентські роки, відвідуючи заняття на військовій кафедрі Національного аграрного університету, після закінчення якого він, окрім диплома, здобув кваліфікацію командира танкового підрозділу та отримав звання офіцера запасу.
У серпні 2014-го керівник магазину однієї з великих мереж супермаркетів Сергій Пономаренко потай від родини звернувся до військкомату, і після курсу перепідготовки обійняв офіцерську посаду у 3-му окремому танковому батальйоні "Звіробій". Перед відправкою на фронт із навчального центру "Десна" він встиг з’їздити на день народження сина, лише на один день.
Сергій Пономаренко – капітан ЗСУ
Потім офіцер згадував:
"Досить широкий шлях пройшли: починали від Маріуполя і закінчили під Лисичанськом, у Попасній…"
Особливо Сергію запам’яталися бої за комплекс споруд навколо вертикального вентиляційного ствола шахти "Бутівка-Донецька", який у взаємодії із підрозділом 95-ї окремої аеромобільної бригади вдалося захопити з четвертої спроби.
Також у пам’яті закарбувалося й відбиття ворожого наступу на місто Мар’їнку, коли посилений танковий взвод "Звіробій" допомагав воїнам 28-ї окремої механізованої бригади. Бойові заслуги офіцера 2015 року було відзначено державною нагородою — орденом Богдана Хмельницького ІІІ ступеня.
У листопаді 2021-го Сергій звільнився з військової служби та повернувся до цивільного життя, займався приватним підприємництвом. Проте мирно попрацювати він встиг лише близько півтора місяця — почалася широкомасштабна рашистська агресія, і 38-річний офіцер, батько трьох дітей, разом із групою побратимів знову одягнув військову форму.
Рота капітана Пономаренка прийняла бойове хрещення уже за лічені години після розвантаження під Барвінковим, і з того часу танкісти 3-ї бригади майже безперервно захищають від ворожого наступу Харківщину. В одному із цих боїв Сергій здобув найвищу державну нагороду України — хоча сам він не вважає ті події якимось особливими, зауважуючи, що прагне абсолютно у кожному бою "працювати на максимумі".
У взаємодії з підрозділом 25-ї окремої Січеславської повітрянодесантної бригади танкісти вчинили спробу штурму захопленого ворогом села Топольського, що неподалік Ізюма. Шість українських танків з двох напрямків наблизилися до села, проте з’ясувалося, що сили противника мають значну чисельну перевагу: одних лише ворожих танків, здебільшого — ретельно замаскованих, під час бою було виявлено близько двох десятків!
У запеклій танковій перестрілці виучка та досвід підлеглих Пономаренка виявились кращими: візуально було підтверджено знищення дев’яти рашистських танків, але замість однієї перетвореної на факел бойової машини у прицілах українців незабаром з’являлися дві інших. Коли Сергій ухвалив рішення на відхід для поповнення боєкомплекту, ворог застосував артилерію різних калібрів, потужною канонадою не даючи змоги знову вийти на вогневі позиції. Один із українських Т-72 був пошкоджений одразу кількома влучаннями, і з метою порятунку екіпажу, який зумів евакуюватися, та власне бойової машини, капітан Пономаренко вирішив знов увірватися на вогневий рубіж на власному танку — щоб не наражати на небезпеку інші.
Екіпаж підтримав свого ротного, і танк Пономаренка успішно виконав ризикований маневр, влучними пострілами придушив ворожі вогневі точки, а потім сміливці під обстрілом взяли на буксир підбиту машину та витягнули її з поля бою.
"Для мене особисто Перемога — це коли не будуть людей дурити, коли ти зможеш вийти на подвір’я і розуміти, що майорить український прапор, що люди розмовляють українською. Коли ти можеш піти та знайти собі роботу, ти можеш дитину відвести у нормальний садочок, ти можеш проїхати по нормальній дорозі… Ця війна — це великий шанс для країни, шанс відірватися від оцього якоря — я по-іншому не скажу — яким є російська федерація, яка всі ці 30 років незалежності гальмувала нас у розвитку. І можливо, у дечому, за якісь 10, 15, 20 років, ми навіть подякуємо росіянам за те, що хай і великими жертвами, але ми зрештою скинемо з себе оцей якір, який нас стримує, гальмує наш розвиток, і ми таки станемо нормальною, квітучою країною", – казав Пономаренко.
Захисника мобілізували на початку серпня 2014 року
Нагороди захисника
- Звання "Герой України" з удостоєнням ордена "Золота Зірка" (2022) — за особисту мужність і героїзм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі.
- Орден Богдана Хмельницького III ступеня (2015) — за особисту мужність і героїзм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі під час російсько-української війни.
- Нагорода Президента України "За участь в антитерористичній операції".
- Нагрудний знак "Учасник АТО".
Сергію Пономаренку надали звання "Герой України"
Раніше ми розповідали, що у Голубівці Дніпропетровської області попрощалися із загиблим бійцем 93-ї окремої механізованої бригади Сергієм Компанійцем. Він пішов захищати Україну ще 2014 року. Сергій Компанієць – один із "кіборгів", який захищав Донецький аеропорт. Він загинув у боях під Ізюмом Харківської області. В останню путь Героя проводжало все село.
Також підполковник-ракетник Дмитро Васильєв загинув, захищаючи свою землю від російського вторгнення. Васильєв був командиром другого дивізіону 19-ї ракетної бригади "Свята Варвара". Загинув у Запорізькій області, посмертно нагороджений званням Героя України.